Найдхарт фон Ройентал
Майка и дъщеря

Превод от немски: Венцеслав Константинов, —

chitanka.info

„Най-после снеговете се стопяват,

нощта е къса, дните дълги стават.

Настъпва вече пролетта,

на всички носи радостта —

ехти на птиците щастливи песента.

Светът е чиста радост за очите —

съзираш дивни рози из лъките,

расте цветец подир цветец.

Как свежо лъхаше ветрец,

когато моят мил оплете ми венец.

Гората сивотата си прогони,

седял е вече Май по всички клони —

от тях шуми зелен листак.

Побързай, дружке с поглед благ —

ти знаеш, имам среща с моя рицар драг.“

Но майката дочу това и рече:

„Разбрах! Без полза ще отричаш вече.

Разпътна си и ще мълчиш!

Днес трябва да се забрадиш.

При дружки идеш ли, без рокля ще вървиш!“

„Но, майко, вечно слушам твойта воля.

Защо пък и за дрехи да те моля?

В тях няма твой конец дори.

Не вдигай шум, а се смири!

Къде е ключът? Раклата ми отвори!“

Заключена бе дрехата в сандъка.

С едно дърво разби го тя без мъка.

А майката се съкруши —

детето скрина й строши.

Езикът й скова се, гняв я задуши.

Извади роклята с кенари тънки,

надиплена на чудни ситни гънки.

Коланчето й тясно бе с везма.

И виж — на Ройентал сама

подхвърли топката си кипрата мома.

ок. 1210

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.